Kom igen!
Ursäkta mig.
Fogden kallade honom.
Det var grevens önskan att han skulle vara här för testamentet.
Grevinnan, er man lovade mig jobb.
Gå iväg! Bort med dig!
Min fru och mina pojkar svälter.
Ni lovade, för Guds skull.
Ni lovade!
Så där, sätt fart!
De körde över honom!
Far!
Kom igen! Vad väntar ni på?
Djävulskvinna! Djävul, djävul!
Innan vi fortsätter med det formella, får jag presentera lmre Toth.
Son till din mans avlidna vän, general Toth.
Grevinnan Elisabeth Nadasdy.
Kapten Dobi, slottets förvaltare.
Mästaren Fabio, historikern
Och grevinnans följeslagare, Julie.
En person som ännu inte anlänt är llona,
grevinnans dotter.
Hennes far skickade efter henne när han han var döende, men tyvärr för sent.
Ja, ja, låt oss gå vidare.
Varsågod.
"Sista vilja och testamente efter greve Ferencz Nadasdy.
"Till kapten Dobi,
"Testamenterar jag mina vapen och uniformer.
"Till Julie Szentes, 1000 korona
"och mat och logi i mitt hem under resten av hennes liv.
"Till mäster Fabio, mitt bibliotek.
"Till lmre Toth, son till min kära vän och armékamrat,
"som kämpade nobelt vid min sida och räddade mitt liv mer än en gång,
"testamenterar jag mitt berömda stall med alla hästar och stugan.
"Till min älskade fru Elisabeth,
"min förmögenhet och egendomarna, som...
"ska delas lika med vårt enda barn, llona."
Vi måste respektera hans vilja.
Grevinnan, jag måste be om ursäkt för min sena ankomst.
Min häst tappade en sko.
Nu har ni alla hästskor ni behöver...
och hästar.
Eftersom vi är nya grannar kommer vi utan tvekan att se mycket av varandra.
Äran blir min.
"...ett halvt kilo tobak varje år.
"Till familjen Sendrey, fem penningar extra varje månad
"och min stuga."
- Vill ni se dessa stall? - Verkligen.
Kom, den här vägen.
"...penningar varje månad och till Miklos Sendrey,
Det verkar som om ni har ärvt ett fint bibliotek.
Landets bästa. Ni kan inte föreställa mig min glädje. Den här vägen.
Och ni, min vän. Jag känner att ni också är en lärd man.
Det jag vet inte. Jag försöker läsa så mycket jag kan.
Vad bar hon på?
En panna med kol.
Änkors och ensamma dårars tröst.
Den gör kalla sängar varma.
Kalla sängar varma!
Men det finns värre platser att bo på och när llona återvänder...
- Har hon varit borta länge? - Sedan hon var sex år.
De skickade henne till Wien för att undkomma de fruktade turkarna
men har hört att Gud har gynnat henne, hon lär vara en fantastisk skönhet.
Tjugo år som förvaltare av detta slott, hans dam beskyddare
och vad får jag?
Två rustningar och en koffert full av gamla uniformer.
Vad förväntade du dig? Trodde du att han var en idiot?
Ni har naturligtvis rätt. Vem är jag att klaga när han i sanningens namn,
lämnade det största arvet av alla till mig?
Jag insåg inte att jag är bortlovad till dig.
Ni är fri nu.
Att välja vem jag vill.
Vill du att jag skulle bränna mig, jänta!?
Snabbt. Kallt vatten!
Har jag en rival? Vår nya granne, kanske?
Grevinnan, jag har älskat er i 20 år,
och har väntat tålmodigt på den här dagen.
Snälla gå, jag vill ta mitt bad.
Lämna mig.
Det är svalare nu, grevinnan.
Svalare?
Skala en persika åt mig!
Vad försöker du göra? Förvandla mitt rum till en svinstia?
- Mina händer är brända. - Gå ut!
Gå!
Dobi! Julie!
Blodet. Flickans blod!
För henne till mig.
- Vad vill ni med henne? - För flickan till mig!
Snälla ni.
Hitta något annat nöje för er själv. Ursäkta mig.
Julie...
Julie, du hjälper väl mig?
Du hjälper mig väl, Julie?
Nåväl. Då hämtar jag henne själv.
Ta mig till hennes rum. Nu!
Var inte rädd.
Hon gick upp till grevinnan igår kväll och det var det sista gången jag såg henne.
Hon har inte sovit i sin säng.
Kapten, har ni sett min dotter?
Teri, grevinnans kammarjungfru. Hon har försvunnit.
Jag är så orolig.
Hur ska jag veta var hon är?
Leta i horhuset.
Hon skulle aldrig göra det. Hon är en sedlig flicka.
Han skulle veta om hon var i horhuset.
Dobi! Julie!
Vad har ni gjort?
Åh, Dobi.
- Var är hon? - Vem?
Flickan, din kammarjungru.
Titta på mig, Dobi. Titta på mig.
Och vad kommer er dotter att säga? Hon anländer i morgon...
och kommer att hitta er lika ung som hon själv är.
Kommer hon att göra det?
Kom igen! Ut!
Släpp mig!
Snälla!
Släpp mig!
Snälla ni! Snälla, släpp mig!
Där är ni ju.
Är ni nöjd?
Som ni med ditt bibliotek.
- Kom, rid med mig. - Nej, de där varelserna skrämmer mig.
Men jag tog med mig en karta så ni inte förlorar er.
Tack.
Grevinnan skulle anse det en ära om ni ville äta middag med oss ikväll.
Ser inte så eländig ut. Den sköna llona anlände i gryningen.
Jag har inte sett henne än. Hon har varit inlåst med sin mamma.
Jag är övertygad.
- Vi äter klockan sju. - Adjö!
Hur ser jag ut? Tror du vår nya granne kommer att anse mig oemotståndlig?
Finns någon som skulle kunna motstå er?
Vi har tur. Grevinnan är överväldigad efter återföreningen med sin dotter
...och kommer att äta middag på sitt rum. - Så trevligt. Och dottern?
Hon kommrt ner.
Ni två har träffats, tror jag?
Min kära unga dam, kommer ni ihåg mig?
Min käre mästare Fabio.
Har jag förändrat mig så mycket?
Som när en blomma går från knopp till blom. Bortom igenkännande.
Det här är min unge vän lmre Toth.
Min mor har berättat om er.
Jag har för mig att er far och min far var de bästa vänner.
Jag hoppas att er mor inte är alltför sjuk.
Enbart utmattad. Hennes önskan är att vi suddar bort henne från våra sinnen
och har det trevligt ikväll.
Kan vi då börja äta, möjligen?
Det är er mors stol.
Ja, självklart!
Kommer ni ihåg något av ert liv här?
Många saker.
Särskilt en berättelse. Dagen för min avfärd.
Jag skulle vilja utbringa en skål för den nyanlända.
- Skål! - Med vinet hennes far älskade så.
Inte bara smaken, brukade han säga utan också färgen...
som av tjur-blod.
Var snäll och fortsätt med er förtjusande berättelse.
- Jag kommer inte ihåg. - Dagen för er avfärd.
Jag badade i sjön,
när jag såg en man på strandbanken som plockade rosor.
De finaste, mest vackra, rosorna.
Vem kunde det vara?
Trädgårdsmästaren? Nej, han gick alldeles för upprätt.
En tjuv?
Han var helt enkelt för långt borta för att jag skulle kunna känna igen honom.
Och min blygsamhet förbjöd mig att stiga upp ur vattnet.
Senare såg jag samma rosor i min mors sovrum.
Jag frågade henne vem som hade gett dem till henne
och hon svarade: "En av mina hemliga älskare."
Förtjusande.
Jag var förvirrad. Vad menade hon?
Hon lovade att berätta när jag hade blivit vuxen.
Och ikväll, innan jag kom ner till middagen,
fick jag mitt svar.
Och mannen var...
Det var farbror Dobi!
Men jag har talat tillräckligt om mig själv.
Hjälp mig att återupptäcka mitt hem
och berätta om ert liv, era planer och er familj.
Jag vet verkligen inte var jag ska börja.
Farbror Dobi!
Jag vill ut härifrån!
Den här vägen.
- Mycket trevligt. - Raphael, gillar ni den?
- Raphael? - Ja.
Jag gillar den.
Min farfar.
Hans svaghet var kvinnor. Han dog i armarna på en kökspiga.
Jag saluterar honom.
Det är det enda sättet att dö på.
Hans fru.
Utan tvekan en stor skönhet under sin tid.
Gå tyst förbi min mors rum.
Och det här är er far?
Vilken modig och generös man han var.
Ja.
Ser han ut som ni kommer ihåg honom?
I stort sett. Följ mig. Kom fort.
Kommer ni att bo här nu eller återvända till Wien?
Jag har inte bestämt mig än. Och ni?
Jag känner redan att det här är mitt hem.
Det första riktiga hemmet jag haft.
Men kriget är ännu inte slut och jag kan fortfarande kallas ut i strid.
Men tills det händer, ska jag stanna.
Och om ni åker er väg så svär jag att jag ska ta mina hästar...
- Alla? - Alla. Och följa efter er.
Men jag är ovärdig ett sådant offer.
Låt mig avgöra det.
Nej. Vi har våra rykten att tänka på.
- Vi har nyss träffats. - När kan jag träffa er igen?
På söndag. Vi ska rida tillsammans på söndag.
Två dagar? Omöjligt!
Imorgon då. Men sent, när de andra sover.
Kom till den lilla dörren under tornet.
Jag ställer ett ljus i fönstret. Det betyder att ingen fara hotar.
Men nu måste ni gå.
Säg mig, vad anser ni om vår lilla härskarinna?
Överträffar hon inte era vildaste fantasier?
På vilket sätt, mäster Fabio?
På alla sätt och vis. En flicka på knappt 19 år
såpass mogen och välutvecklad.
Jaså?
Ni vet, en sak förvirrar mig.
Jag tyckte alltid att hon liknade sin far.
Men nu är hon som en spegelbild av sin mamma.
Eller delar ni inte mina tankar?
Jag tror att ni blivit gammal, mäster Fabio,
och ert minne är förvirrat.
Låt det i så fall passera. Man grälar aldrig med en amma.
Såvida man inte vill ha en örfil.
Kom igen. Tyst.
Tyst.
Det är omöjligt...
Min älskling.
Jag trodde att dagen aldrig skulle ta slut.
Säg att ni älskar mig.
- Säg det. - Ja!
Ja, jag älskar er!
Julie!
Grevinnan?
Låt honom inte se mig så här. Skicka bort honom, Julie!
Kom hit, alla! Allt kul på marknads-cirkusen ikväll.
Se djuren - lejon, apor, kameler.
Den indiska fakiren som går på spikar.
Världens fetaste kvinna.
Följ zigenarna som dansar.
Kom hit! Allt kul på marknads-cirkusen ikväll!
Musik.
Vill ni inte se mig ung och lycklig igen?
Så att ni kan älska med unga officerare?
Jag föredrar er som ni är
istället för att paradera som en billig slampa från horhuset.
- I åldrandet finns ändå värdighet. - Ni är grym.
- Ni har aldrig älskat mig. - Oh, ja, visst har jag älskat er.
Men kan ni inte se vad som kommer att hända?
Ni kommer bli galen. Eller så tar fogden er och hänger er.
Om det skulle hända så glöm inte - ni kommer att vara där bredvid mig.
- Har du pratat med honom? - Ja, min kära. Han blev inte förolämpad.
Jag sa till honom att ni sprang iväg eftersom ni hörde er mor ropa.
Och han hoppas att ni rider ut med honom som ni avtalat.
Rider ut med honom?
Men hur kan jag göra det? Hur kan jag rida med honom?
Julie.
Hitta någon och och för henne hit.
Ja, grevinnan.
Men först, vilka nyheter om den lilla, vår riktiga dotter?
Jag är så orolig. Hon borde ha varit här nu.
- Men berättade inte kapten Dobi för dig? - Nej.
Donau svämmade över där hon skulle ha korsat floden.
- Mitt stackars barn. - Hon Ã¤r i sÃ¤kerhet.
Nu, Julie, gör som jag ber dig.
Grevinnan.
Vill grevinnan att få sin framtid spådd?
Två dagar har hon varit borta och inga nyheter om henne.
Jag tror att grevinnan vet vad som hände med henne.
Ja, berätta för honom hur den gamla häxan brukade behandla henne.
Berätta för honom hur hon brukade bränna henne och slå henne.
- Ja, det stämmer, det gjorde hon. - Tyst!
Ni dumma, okunniga människor. Visa lite respekt för grevinnan.
- Varför ska vi göra det? - För er mat och värmen i det här köket.
Och hennes soldater som skyddar dig från turkarna och de fredslösa.
Ert otacksamma slödder. Ni är de mest avundade i byn, vet ni det?
Så var nöjd och håll munnen stängd.
Jag vill bara se min Teri igen.
Min lilla flicka.
Jag vill bara se henne igen. Vid liv.
Hon dyker upp. Det gör de alltid.
Hon gömmer sig antagligen ute i skogen någonstans.
Hur många andra barn har du, förresten?
- Sju. - I så fall, vad oroar du dig för?
Du kommer inte att märka någon skillnad!
Jag ser en ny kärlek i ert liv.
Han kommer att lyfta bort änkeståndets svarta slöja
och få er att känna er ung i ert hjärta igen.
Tack, mitt barn.
Så vackert!
Åh, det är så vackert.
Ni förlåter mig väl för igår kväll?
Julie förklarade allt.
Hur är er mamma?
Lite bättre. Men fortfarande sängliggandes i sitt rum.
Min fars död. Min egen hemkomst.
Hon blir snart bättre.
Hon blir snart...mycket, mycket bättre.
Ni är så vacker.
Hoppa!
Titta på det där!
Vad är det?
Ingenting.
Jag kan bara inte vänja mig vid min lycka, det är allt.
För två veckor sedan var jag bara en vanlig ung soldat -
och här är jag nu, en man med medel,
med den vackraste kvinnan vid min sida.
Jag delar din lycka.
- Men kan ni verkligen älska mig? - Det är klart att jag kan.
Varför ställer ni en så dum fråga?
För att ni är en ung grevinna...
och jag är bara son till en soldat.
En mycket modig soldat. En general.
Sant. Men jag kan inte leva på hans rykte.
Jag skapa mitt eget.
Och enligt er standard har jag mycket att lära mig.
Låt mig i så fall lära er.
Vad har ni för samröre med de två skurkarna?
Jag såg dem för knappt två timmar sedan,
smygande ut i skogen med en tung last.
De är vänner till Janco, jaktmästaren.
De förser honom med proviant.
Det var det ni såg, min vän.
Var det? Han måste i så fall ha en stor aptit.
Det avtrubbar mina sinnen vid denna tid på dagen.
Drick, Fabio. Drick till grevinnan llona.
Tja, om ni insisterar. Grevinnan llona.
När vi ändå är inne på ämnet, vad har hänt med grevinnan Elisabeth?
Kommer hon att stanna kvar i sitt rum för alltid?
Hon kan inte vara allvarligt sjuk, då hade hon kallat på sin doktor.
Och jag kan inte tro att det är änkeståndet som håller henne där.
Vad oroar ni er för, Fabio?
Här är en bättre plats utan henne, eller hur?
Jag är så glad.
Då kommer ni att gifta er med mig?
Ja, naturligtvis kommer jag att göra det!
- Jag ska tala med er mor. - Nej.
- Låt mig ta hand om henne. - Varför? Tror ni hon har invändningar?
Var inte dum, hon älskar dig redan.
Men hon är gammal och måste göras till lags.
Gör det snabbt. Prata med henne imorgon.
Se!
Vid det där trädet.
- Det finns en där. - Var?
Nej, det gör det inte. Kom igen.
Titta, det finns en där!
Jag tar den. Kom igen, sölkorv.
Hjälp!
Gifta er? Ni är sinnessjuk!
Inser ni inte att ni blir fulare varje gång ni blir gammal?
Och ni kan inte fortsätta döda för alltid.
Varför inte? Med dig och Julie som hjälp.
Och Fabio och tjänarna då?
- Ni behöver inte vara rädd för Fabio. - Han är ingen idiot.
Vi kan känna oss trygga.
Och jag är lycklig.
Ni missunnar mig väl inte det?
- Vart ska ni? - Träffa er fästman.
Vi ska skriva under testamentet
så ikväll får jag nöjet att njuta av hans sällskap.
Berätta för honom att grevinnan Elisabeth samtycker till äktenskapet
och har gjort er ansvarig för arrangemanget.
Åt helvete med grevinnan Elisabeth.
Var inte så arg. Jag har inte glömt dig, det lovar jag.
- Inte nu, Dobi. - När?
- Snart. - Ikväll?
Om ni vill.
Jag kommer att vara här.
Har någon av er sett henne tidigare?
- Finns det några zigenare i trakten? - Jag sett några som henne hos cirkusen.
På marknaden i går kväll.
Såja, jag ska inte arrestera dig.
Såvida du inte har gömt en mördare där inne.
Har du sett någon med gå in i skogen med en zigenar-kvinna?
Släpp mig, släpp!
Hjälp!
Varför stirrar de på oss?
- Rädsla. - Rädsla? Rädsla för vad?
Som en hund fruktar sin herre.
Men en hund är också angelägen om att tjäna sin herre.
Jag är rädd att vi inte har någon att tjäna oss.
Pojke, en flaska vin. Fort.
En till sejdel här.
Där är ni ju, löjtnant.
Ni är nu den obestridde ägaren av 34 hästar och 59 ston.
Så vad tänker ni göra med dem?
Ge dem som gåva till min gode vän här, kaptenen?
- Eller tänker ni bo kvar här i trakten? - Jag har utmärkta skäl att stanna kvar.
- Pojken tror sig vara kär. - Får man fråga i vem?
Det är ingen hemlighet. Grevinnan llona.
- De ska gifta sig. - Har hon återvänt? Jag hade ingen aning.
- Mina hjärtligaste gratulationer. - Tack.
- Kapten. - Ja, sergent?
Det är zigenar-flickan, sir, från cirkusen.
Vi har henne utanför. Hon är illa tilltygad, sir.
- Blodet är borta. - Vad pratar ni om?
Hon har tömts på blod. Hon är lika vit som krita.
Byborna börjar bli rädda.
Ziza, mitt lilla knyte.
Känner du kaptenen?
Jag har gjort hans bekantskap.
En person du inte har träffat är löjtnant Toth.
Han är bara en hårsmån från ett äktenskap med en dam av nobel börd.
De kommer att bli ett vackert par.
Men inte ett lika vackert par som de här, eller hur?
Damen är slagfärdig.
Kapten!
Ja, sergent, vad är det?
Ja, ja. Ursäkta mig, mina herrar.
Min vakthund kallar på mig. Jag kommer att återvända.
Då så, för mig till ditt blodlösa lik.
Mer!
- Vill ni ha henne? - Ziza?
Nej, hon är för dig, min vän. Ditt behov är större.
Inte ikväll.
Nej, du behöver henne i kväll.
Men jag är bortlovad.
Säg mig, Dobi. Jag är nyfiken på en sak.
En man med din position och auktoritet...
varför har du aldrig gift dig?
- Tror du inte på det? - Det passar vissa människor.
Jag tycker att ni borde vara gift.
Med grevinnan Elisabeth.
Hon är fri, erfaren...
Vi borde ha ett dubbel-bröllop! Ska vi skåla för det?
Varför vara slav åt en kvinna när man kan få vem som helst?
Men tänk om den kvinnan förkroppsligar alla dessa dygder?
Älskarinna, vän och mamma i en? Finns ens en sådan kvinna?
Du vet att hon gör det.
Och jag har hittat henne.
I så fall är du verkligen välsignad.
- Men också sårbar. - Hur så?
Att bli så bländad av ljuset hos din kärlek
att ni inte kan se en man stjäla ifrån er i mörkret.
Skulle ni vilja köpa några av dessa?
Eller en turkisk dolk? För att skydda er från era fiender?
Varför skulle jag ha fiender?
Alla män har fiender.
Men välsignade män mer eftersom de är avundade.
Ge dig iväg, fåne! Det här är turkiskt struntprat.
- Ziza! - Jag, kapten?
Vår unge vän är mycket betagen i dig.
Nej, du ska ha henne.
Kom igen, njut av henne medan du kan.
Vad är det? Tänker du på din kärleksdam?
Vad var det för skämt? Se så, berätta för mig.
- Jag har slagit vad med honom. - Om mig?
Jag tar honom när som helst.
Slagit vad om att han inte kan ta dig in i slottet utan att bli sedd.
Slottet? Du vinner vadet - jag går inte in där.
Varför inte?
Har du inte hört vad de säger om grevinnan.
- Att hon är en häxa. - En häxa?
Alla Bathorys är häxor. De har sålt sina själar till djävulen.
Deras förfader var en sjuhövdad drake.
Och den värsta av dem alla är grevinnan Elisabeth.
- 50 korona om du följer med oss. - 50?
Och mitt skydd mot häxan.
- Lovar du? - Jag lovar.
Nåja, jag har aldrig brytt mig mycket om skvaller.
Kom nu, vi ska gå.
Vänta lite. Min hatt.
Adjö.
Förlåt mig.
Hjälp mig.
Tyst!
Var är vi? Ja, just det!
Vi ska gå ditåt.
Jag går inte den vägen, jag går inte den där vägen. Jag går den här vägen.
Ner där ska vi gå.
Ha så kul, mina små.
Kom igen, sötnos.
Den galante kaptenen. Jag trodde ni var ett spöke.
Och jag misstog er för en skurk och höll på att skära halsen av er.
Vad har ni för er?
Jag hittade en mycket spännande karta
som markerar dörrar och passager som jag inte visste existerade.
Jag har spårat upp dem. Se här!
Vid denna sena timme?
Mitt sinne är mest vaket på natten. Medan människor sover.
Gör som ni vill, men håll er till biblioteket.
Smyg inte runt, ni kan skrämma någon.
Eller sluta själv som ett spöke.
Ni lurade mig.
Ni visste att det här skulle hända och ni gjorde mig till åtlöje.
Nej, det lovar jag.
Vad vill ni?
Att vi ska älska? Nu? Som ni ser ut?
- Likt två gamla fånar, fumlandes? - Var inte grym.
- Hjälp mig. - Varför ska jag hjälpa er?
Ni vill inte ha mig utan honom, lmre.
Det är honom ni tänker på och hur ni kommer att se ut inför honom imorgon.
Men ni behöver mig fortfarande, eller hur? Likt en hora som behöver sin hallick.
Men det finns en kund som inte vill ha er, ung eller gammal -
din lilla älskare.
Jag ska visa er.
- Kom och se honom... - Nej!
...när han tillfredsställer sig med en riktig ung kvinna.
Just nu liggandes i min säng...
kopulerandes med stans billigaste hora.
- Nej, jag vill inte se honom. - Kom!
Kom.
Se.
Er unge älskare.
Tillsammans med det där.
Vad är spelar du för spel, egentligen?
Parar ihop mig med en liten jäkel som inte vill ha mig? Vad är problemet?
Vet han inte hur man gör? Du borde ge honom lektioner.
- En hel natt har jag slösat bort... - Stanna där inne!
Jag vill ha mina pengar!
- Du arrangerade det här. - Nej, det gjorde jag inte.
Var tyst!
Du tog med den där slampan hit in.
Bra, så omtänksamt av dig.
Imre behöver inte henne. Men det gör jag!
För henne till mig.
Nu!
Var är mina pengar, då? Det är inte mitt fel att han somnade.
Jag vill ha mina 50 korona. Hör du mig!? Jag vill ha mina pengar.
- Hundra? - För en bättre kund.
Du hade inget trevligt här, men nu borde du få det.
Det är inte en man, det är en kvinna. Hon kanske ber om speciella favörer.
För hundra kan jag ta mig an ett helt turkiskt harem.
Titta på mig! Jag gjorde som förut, men nu fungerade det inte.
- Vänta! Boken. - Vilken bok?
Är det den här som ni letar efter?
Om ni dödar mig får hon aldrig veta sanningen!
Låt honom vara.
- Lita inte på honom. - Lita på mig så hjälper jag er.
Låt honom tala.
- Kapitlet om blodoffer. - Jag har läst det.
Inte tillräckligt långt, annars skulle ni inte ha gjort ett så enkelt misstag.
Den säger ganska tydligt,
"För att återställa ungdom och skönhet,
"får bara en jungfrus blod användas."
- Och hon var en vanlig hora. - Nåja...
Din idiot!
Tack, mäster Fabio, för er efterforskning i ämnet.
Ni ska inte bli utan belöning.
Grevinnan, om jag på något sätt kan hjälpa till...
Jag finner ämnet högst fascinerande.
Tack.
I morgon ska du rätta till ditt misstag.
Kom ihåg, en jungfru.
- Det är vansinne att lita på honom. - Varför?
Låt honom leva i rädsla för sitt liv. På så sätt kommer han aldrig att förråda oss.
Herrn! Titta på den här, sir!
Känn musklerna i de här armarna
och de här låren, de kan dra vilken vagn som helst.
Och de här brösten, som gjorda i solid teak.
Hon kan arbeta fler timmar än någon annan jag känner till.
Ett fynd, sir, för 100 korona,
och dessutom, herrn, är hon villig dessutom.
- Hur mycket för hon här? - Vad?
Unga Bertha? Ni kan få henne gratis,
om ni köper en get för 25 korona.
- Har hon någonsin varit med en man? - Skojar ni?
Kan ni föreställa er att någon skulle vilja det?
- Jag tar henne. - Kom igen, flicka lilla.
Upp med dig. Okej, fortsätt. Följ med honom.
Och nu har vi två till. Två skönheter till.
Jag är ledsen att behöva störa er, jag letade efter er dotter.
Hon gick ut tidigt för att plocka några blommor.
- Tack. - Var snäll och bli kvar.
Vi har mycket att prata om, tror jag.
Ja, verkligen.
Jag ville prata med er tidigare, men llona berättade om er sjukdom.
Jag är väldigt glad att se att ni mår bättre.
Jag mår bättre idag, men jag är inte frisk.
- De senaste dagarnas chocker, förstår ni. - Självklart.
- Ilona har väl sagt till er... - Att ni är kär och vill gifta er?
Jag hoppas innerligen att ni ger ert samtycke.
Det var alltid min framlidne makes önskan att ni, sonen till hans bästa vän,
en dag skulle träffa vår dotter.
Tyvärr levde han inte länge nog för att få uppleva det.
Men ni har gjort hans änka väldigt lycklig.
Jag lovar er, grevinnan, att hedra och värna om llona resten av mitt liv.
Kom till mig.
Min son.
Fabio, vad är det?
Jag var tvungen att tala med er skyndsamt. Har ni sett llona idag?
Jag tänkte precis leta efter henne.
Bli inte besviken ifall ni inte hittar henne.
- Jag kan inte prata nu. - Fabio?
Möt mig ikväll efter kvällsmaten.
Stackars man.
Lysande vetenskapsman. Sökare efter visdom.
Han läste alla dessa böcker, visste allt. Men nu...
vet han ingenting.
Du dödade honom.
Du dödade honom för att han visste något om dig och grevinnan.
Han tänkte berätta det för mig, men du stoppade honom.
Lyssna på mig, din ungvalp.
Du fick stallen, okej, behåll dem.
Men grevinnan är min, jag har väntat i 20 år...
Ta henne då! Jag vill inte ha henne.
Det är llona jag älskar.
- Var är hon? - Vill du träffa henne?
- Vill du se din brud? - Ja!
Då ska du få det, i hela hennes prakt.
Kom med mig.
Julie? Är det du?
Svara mig.
Kom, Julie.
Var är er mor?
Grevinnan Elisabeth, var är hon?
Blod. Var är hon?
- Glöm henne. - Var?
- Ni har dödat henne. - Nej.
Jag är Elisabeth.
Titta på mig.
Mitt ansikte. Min kropp.
- Håll mig. - Nej.
Blod. Vems blod?
Det spelar ingen roll. Jag gjorde det för din skull, min älskling,
för att behaga dig.
Jag är llona.
Rör mig inte!
Du försökte vara otrogen mot mig igår kväll, men
kunde inte ens klara av det.
- Du är besatt av mig. - Igår kväll?
Du tog hit den där horan.
Tror du att jag inte visste det. Tror du att Dobi inte berättade för mig?
- Han ljuger. - Gör han?
Där.
- Vad har du gjort med henne? - Jag? Jag har inte gjort något.
Du dödade henne.
Och det finns vittnen.
- Dobi? - Så många som jag skulle vilja ha.
Min älskling.
Du kan inte fly nu.
Min son.
Har grevinnan fått veta?
Hon blev mycket upprörd. Mäster Fabio var mycket älskad av oss alla.
Varför gjorde han det?
Grevens död. De var mycket goda vänner.
Men det finns en annan möjlighet.
Spåkort. Menar ni zigenar-flickan?
Jag hittade dem i en låda i hans skrivbordet.
Tror ni att han dödade henne och hängde sig på grund av ånger eller skuld?
Jag förstår.
Anförtrodde han sig aldrig till dig om sitt förhållande till kvinnor?
Det var inte min angelägenhet. Men jag såg honom aldrig på Shepherd's Inn, gjorde du?
Kanske bättre om vi hade gjort det. Det är åtminstone sunt.
Naturligtvis kunde han ha råkat på den riktiga mördaren som sen tystade honom.
För fantasifullt, kanske?
Hur som helst, mina män genomsöker slottet. Vi borde få reda på något.
Vart är ni på väg!?
Jag stannar inte här. Det vilar en förbannelse över den här platsen.
Kom tillbaks genast! Och din skitunge också.
Ingen går härifrån utan mitt tillstånd!
Förstått?!
Var är hon? Har ni hittat min lilla flicka?
Sluta oroa dig. Inget finns som knyter din dotter ihop med en zigenar-flicka.
Sergeant! Här!
- Vad är det? - Se.
En av dem var stackars Ziza.
Ja, jag fick höra det.
- Är alla närvarande? - Gör ditt val.
Ni måste ha problem om ni behöver dessa skurkar som tjänare.
Vi har inget val, kriget tog de bästa.
Ta dessa män till länshuset för förhör.
Och dessa två också!
Resten kan stanna.
Nu vill jag att alla kvinnor, unga som gamla, lämnar slottet inom en timme.
Såja, få inte panik.
Ni får lov att återvända så snart fallet är avslutat.
Seså, flytta på er. Kom igång, rör på er.
Seså, börja packa, skynda er.
Ursäkta mig, kapten Balogh.
Inkluderar ni även min mor och mig?
Nej, förlåt. Jag är säker på att ni är säkra med kapten Dobi och er fästman,
men vi kan inte ansvara för alla
och mördaren kanske gömmer sig någonstans.
Håll er nära henne.
Schack!
Du har schack.
Kom igen, varför är du så nedstämd?
Inser du vad som kommer att hända?
Hon kommer att bli gammal, utan små jungfru-flickor till hands.
Och då är hon min.
Och du kan dra iväg.
Det är det du vill, eller hur?
- Grevinnan vill träffa er. - Vem av oss?
Ni, kapten.
Ni visste om det från första början.
- Varför sa ni ingenting? - Jag ville se henne lycklig.
- Jag hjälpte hennes lilla flicka till världen. - Ilona?
Den verkliga llona?
Hon var så vacker.
Jag berättade historier för henne, sjöng henne till sömns.
Men de var tvungna att skicka bort henne.
Varför kom hon inte tillbaka? De sa att hon var på väg.
Det var översvämningen som stoppade henne.
Lyssna, Julie.
Ni vet, likaväl som jag, att jag kapten Balogh inte kommer att hitta mördaren.
Det betyder att vi är fängslade här.
- Fångade för evigt. - Men jag är inte fängslad.
Det här är mitt hem.
Vad vill du ha av mig?
Jag kan inte sova inatt och tänka på att det kan hända igen.
Kan vi inte ha någon redo på slottet?
Hur kan jag få in någon med fogden bevakandes porten?
Men du kan överlista dem, du kan göra vad som helst. Vad som helst.
Då så.
Tar du hit någon ikväll?
Hon kommer att vara redo när du behöver henne.
God natt, grevinnan.
- Julie. - Ja, min kära?
Kapten Dobi lovade att ta hit en flicka från byn.
Jag fruktar att han kan ha lurat mig.
Han är avundsjuk på min skönhet.
- Och min kärlek till lmre. - Vad vill ni att jag ska göra?
Sök i slottet, varje rum, och om ni hittar henne, stör henne inte.
Bara så att min själ kan få ro.
Gå nu, skynda dig.
Letar du efter någon?
Grevinnan är orolig.
Hon är här. Flickan är redo.
God natt, Julie.
Dadda?
Är det du, dadda?
Min lilla.
Minns du mig?
Åh, ja.
Jag kommer ihåg dig.
Mitt barn. Min lilla älskling.
Snälla, hjälp mig. Jag vet inte vad som har hänt mig.
Min far är död, jag har inte träffat min mor.
Ni måste vara tålamodig, min lilla.
De säger att det är ett dåligt omen att vi träffas
på morgonen av vår bröllopsdag.
Men jag är inte vidskeplig.
Är du, min älskling?
Jag är så lycklig.
Jag har beslutat att åsidosätta kapten Baloghs order, men bara idag.
Jag vill att alla ska dela min lycka och delta i ceremonin.
Alla kvinnliga tjänare, handelsmännen. Till och med våra vänliga fogdar.
Och dryck till alla.
Ser du till att det blir gjort, snälla?
Och din...
mor?
- Kommer hon att delta? - Tyvärr inte.
Hon är verkligen ganska sjuk idag. Jag är mycket bekymrad.
När du är klar, kom då och hjälp mig med min bröllopsklänning, snälla.
Mäster lmre?
Är ni snäll och följer med mig?
Det finns någon ni måste träffa.
Snälla?
Skynda.
Var inte rädd, min älskling. Det här är Imre Toth, han besöker oss.
Mäster lmre, det här är grevinnan llona.
Ert namn är bekant för mig.
- Min far var general Toth. - Självklart.
Min far talade om honom i brev. Han talade också om er.
Jag tror att det var hans önskan att vi en dag skulle träffas.
- Vi måste gå. - Vem är det?
Kom fort. Vi kommer tillbaka.
Dobi förde henne till grevinnan. Hon måste fly.
Vänta.
Ni måste leda bort henne under ceremonin.
Ingen kommer att märka din frånvaro. Ta henne till stallen.
- Möter ni oss där? - Ni vet att jag inte kan.
Gud vet att jag önskar det, men jag har sett för mycket blod.
Men ni är oskyldig liksom hon är.
- Ni måste fly tillsammans. - Tillsammans?
Julie, jag väntar.
- Ta henne. - Och väcka falska förhoppningar för att sedan bryta dem?
Nej, det är otänkbart. Ni måste rädda henne.
Gå nu, snabbt. Innan vi upptäcks.
Berätta vad som händer.
Dumma dadda säger att jag ska tålamodig, men hur kan jag vara det?
Hon är så envis att hon gör mig arg.
- Ert liv är i allvarlig fara. - Från vem?
Det kan jag inte säga, men snälla, lita på mig. Ni måste härifrån omedelbart.
Lämna mitt hem?
Men jag vill se min fars grav.
Och min mor, jag måste tala med henne.
- Jag är rädd att det inte är möjligt. - Varför?
Berätta för mig.
Snälla, jag ber er, argumentera inte emot mig.
Mycket snart kommer Julie att ta dig till stallen.
Prata inte med någon.
Men jag säger ju att jag är grevinnan llona.
Ni kommer inte att bli trodd. Ta en häst och åk till länshuset
där ni väntar på kapten Balogh.
När han kommer, berätta då för honom om era olyckor.
Kommer ni inte att följa med mig?
- Det skrämmer mig att gå ensam. - Ni ska inte vara rädd.
Snälla, kom med mig.
Jag träffar er vid stallen.
- Ni kommer inte att svika mig? - Nej.
Jag måste gå nu.
Gör allt som Julie ber dig om.
- Kom, mitt barn. - Nej.
Dadda, jag hör en präst. Vad är det som händer?
Det är inget du ska bry dig om. Vi måste skynda oss.
Nej, lämna mig. Jag vill veta. Jag måste få veta.
Var är hon? Var är hon?
Var är hon?
Mor?
Rör henne inte!
Bödeln kommer.
- Djävulskvinnan. - Bödeln.
- Djävulskvinnan. - De ska döda henne.
Grevinnan...
Djävulskvinnan.
Grevinnan Dracula.
Översatt av Profondo Rosso